אשר טג'ר נולד בשנת 1901 לאביו שמואל טאג'יר בעיר יפו, הוא הבן הראשון שנולד לאחר אחותו הציירת ציונה, בצעירותו עזר לאביו בעסקיו, למד בבית הספר למסחר בת"א,בשנת 1921 הכיר אשר את ג'ניה בלקינד והתחתן עימה בשנת 1922, הסיפור נהדר וכך מתארת אותו ביתו אילה: ", בשנת 1921 הגיעה ליפו אניית עולים גדולה ישירות מרוסיה, זה היה מחזה יוצא דופן: כל תושבי יפו ואחוזת בית ירדו לרציף הנמל לחזות בעיניהם בפלא הזה, גם אשר בן העשרים רץ מחנות המשפחה ברחוב בוסטרוס לראותה מהרציף, בין משפחות העולים שירדו לארץ הקודש ראה אשר בחורה יפיפייה שהגיעה עם משפחתה, במקום הוא נדלק על ג'ניה בת ה-17 שהייתה כה שונה מהבנות השחרחורות שאיכלסו את יפו, הוא אמר לסבא שמואל: " זו בחירת לבי אותה אשא לאשה! סבי ענה לו: לקחת כלה מוסקוביה? לא יקום ולא יהיה! זו פחיתות כבוד, אבי התעקש, עזב את הבית ועזר לג'ניה ממשפחת בלקינד להסתדר ולהתאקלם בארץ.
…והנה עבר חודש וסבא התרכך והסכים ל"שידוך", אשר שידע כ-7 שפות הוסיף עוד אחת כי לאוהבים שפה משלהם, נערכה לשניים חתונה מפוארת בקפה המפורסם "לורנץ" ברחוב בוסטרוס בשנת 1922", לפי עדותה של דודה שושנה, נמשכה שיירת המרכבות שהביאו את האורחים לקפה לורנץ לכל אורכו של רחוב בוסטרוס והשמחה הייתה רבה, סמי (שמואל) נולד בשנת 1923 כנכד הראשון למשפחת תג'ר ואילה נולדתה 5 שנים אחריו. כשהוריהם התגרשו ועברו שני הילדים לגור אצל סבא בלקינד ("זיידה") בבית קטן ליד גן מאיר, וכשגדלו סמי עבר לגור בת"א אצל סבא שמואל כי למד בגימנסיה הרצליה ואילה עברה לגור בבית אימה שנישאה ליאשה חרסונסקי בטבריה.
אשר יצא לצרפת כסוכן של ביח"ר בלום, וחזר ארצה בשנת 1938, ממשיך את הסיפור דני תגר בנו השלישי של אשר: " לאחר גירושיו עבד אשר כסמל נוטרים בבית לחם הגלילית ולאחר מכן בבסיס הציוד של הצי הבריטי במנסורה, אז הוא הכיר אז עולה חדשה שגיעה מפולניה יעל צווילינג שמה (שנולדה ב-1914 בסובלסקי) ועבדה כקוטפת תפוזים בתל מונד, השניים התחתנו ועברו לגור ביקנעם שם שימש כנוטר, בשנת 1948 התגייס אשר לצה"ל שירת כמ"פ, הבן דן נולד ביקנעם בשנת 1944, עם שיחרורו מהצבא קיבלה המשפחה מגרש בכפר אביחיל להקים את משקם וביתם, אשר השתחרר מצהל ועבר לעבוד בפיקוח ממשלתי ולאחר מכן במס הכנסה. במשק הוקם הבית, נטעו פרדס והוקם לול מטילות בהן טיפלה יעל.